„Legea şi Viaţa” este o revistă științifico-practică periodică din domeniul ştiinţelor juridice din Republica Moldova. În 2022, revista a fost înregistrată în cadrul Școlii doctorale a Academiei „Ştefan cel Mare” a Ministrului Afacerilor Interne al Republicii Moldova, instituție universitară de prestigiu, strategia didactică a căreia este bazată pe cercetare. La 24 februarie 2023 revista a fost inclusă în lista publicațiilor științifice din Republica Moldova, fiind acreditată la categoria C cu profilul Știinţe juridice.
Academy „Ştefan cel Mare” of the Ministry of Internal Affairs of the Republic of Moldova
Investigarea crimelor comunismului. Neglijența în serviciu, lăsarea în primejdie și alte infracțiuni comise de reprezentanții autorităților RSSM în timpul calamităților naturale din vara anului 1948”
Lucrarea semnată de cercetătorii Simion Carp și Ruslan Condrat reprezintă o contribuție științifică importantă la investigarea crimelor regimului comunist și la analiza responsabilității juridice a autorităților sovietice în contextul unor situații de criză socială și umanitară. Studiul este consacrat unui subiect de mare relevanță pentru istoria contemporană a spațiului dintre Prut și Nistru, și anume examinarea faptelor ce pot fi încadrate juridic drept neglijență în serviciu, lăsare în primejdie și alte infracțiuni comise de reprezentanții autorităților RSSM în timpul calamităților naturale din vara anului 1948. Importanța temei abordate derivă atât din dimensiunea istorică a evenimentelor analizate, cât și din perspectiva juridică pe care autorii o propun asupra acestora. Calamitățile naturale din vara anului 1948 au provocat distrugeri considerabile în mai multe localități din RSSM, afectând infrastructura, gospodăriile populației și, nu în ultimul rând, securitatea și viața oamenilor. În acest context dramatic, reacția autorităților sovietice și modul în care acestea și-au îndeplinit atribuțiile legale constituie un subiect de interes major pentru cercetarea științifică. Autorii își propun să analizeze nu doar consecințele calamităților, ci și responsabilitatea funcționarilor și instituțiilor statului care aveau obligația de a interveni pentru prevenirea sau limitarea pierderilor umane și materiale. Lucrarea se remarcă prin caracterul său interdisciplinar, îmbinând analiza istorică cu cea juridică. Autorii reușesc să ofere o perspectivă complexă asupra evenimentelor din anul 1948, utilizând atât metode specifice cercetării istorice, cât și instrumente conceptuale și analitice proprii dreptului penal. Această abordare permite o interpretare mai profundă a comportamentului autorităților sovietice și evidențierea modului în care anumite acțiuni sau inacțiuni ale reprezentanților statului pot fi analizate prin prisma normelor juridice.
Copyright (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Utilizarea rezultatelor măsurilor speciale de investigație în procesul de investigare a infracțiunilor de corupție comise de funcționari publici cu statut special
Studiul examinează rolul și valoarea probatorie a măsurilor speciale de investigații în cadrul investigării infracțiunilor de corupție comise de funcționari publici cu statut special, evidențiind particularitățile acestora în raport cu natura latentă și conspirativă a faptelor. Cercetarea pune în lumină faptul că aceste infracțiuni se caracterizează printr-un grad ridicat de disimulare, lipsa unor victime directe și existența unor mecanisme interne de protecție între participanți, ceea ce impune utilizarea unor instrumente investigative specifice. Analiza practicii judiciare demonstrează că măsurile speciale de investigații – precum interceptarea comunicațiilor, urmărirea vizuală, controlul transmiterii bunurilor și investigația sub acoperire – constituie elemente esențiale pentru documentarea și probarea faptelor de corupție. Rezultatele relevă că aplicarea corelată și proporțională a acestor măsuri contribuie decisiv la consolidarea probatoriului și la realizarea unui proces penal eficient, în concordanță cu exigențele legalității și ale protecției drepturilor fundamentale.
Modificarea cadrului legal al infracţiunii prevăzute de art. 155 CP prin prisma practicii legislative internaţionale
Ca stat aspirant la integrarea europeană, Republica Moldova este obligată să-și alinieze legislația penală la normele și valorile UE, care pun accent pe protecția persoanei. Incriminarea amenințării în sensul art.155 CP al RM contribuie la consolidarea statului de drept prin protejarea eficientă a vieții, integrității corporale și a sănătății persoanei. Prevederea de la art.155 CP al RM are un rol esențial de prevenție, întrucât sancționarea acestei amenințări servește ca barieră juridică timpurie pentru infracțiuni cu un grad mai sporit de pericol social. Deoarece suntem în perioada în care amenințarea îmbracă noi forme de manifestare în special prin progresul tehnologic, este esențial a monitoriza și perfecționa continuu prevederile normei pentru a corespunde situaților nou apărute. Totodată, importanța sancționării amenințării cu omor ori cu vătămare gravă contribuie la creșterea încrederii victimelor infracțiunii prevăzute și încurajează raportarea cazurilor de amenințare cu omor ori cu vătămare gravă. Scopul direct al prezentului studiu îl constituie efectuarea unei analize ample din perspectiva legislațiilor romаno-germane, anglo-saxone și din statele CSI, care va avea ca efect propuneri legislative de completare și modificare a unor prevederi ce e referă la infracțiunea incriminată de amenințare cu omor ori cu vătămare gravă a integrității corporale sau a sănătății. Scopul indirect al studiului este de a identifica problematici din legislația națională privitor la încadrarea juridică a faptei de amenințare cu omor ori cu vătămare gravă, prin analiza legislațiilor în materie penală ale statelor romаno-germane, anglo-saxone și CSI. Propuneri de completare a prevederilor Codului penal la norma prevăzută de art. 155 cu noi agravante vor cuprinde în întregime fapta incriminată, precum și vor permite aplicarea și sancționarea corespunzătoare pentru infracțiunea comisă, în vederea efectuării unei individualizări corecte. Astfel, prin această lucrare ne-am propus, ca pe baza studiului legislațiilor străine să identificăm acele breșe din norma articolului 155 Cod penal, pentru a propune noi completări, cu ajutorul cărora organele de drept, cum ar fi cele de urmărire penală, procuratura și instanțele de judecată, să cerceteze și să aplice o pedeapsă echitabilă pentru fapta comisă. Obiectivele prezentei lucrări ştiinţifice constau în studierea legislației străine cu privire la infracțiunea de amenințarea cu omor ori cu vătămarea gravă a integrității corporale sau a sănătății, din perspectiva legislațiilor romаno-germane, anglo-saxone și ale statelor CSI, prin care se va analiza modul de reglementare a infracțiunii. Scopul acestui studiu este de a identifica din legislația statelor menționate unele facilități care pot fi utilizate pentru a îmbunătăți legislația Republicii Moldova în materie penală în ceea ce ține de amenințarea cu omor, ori cu vătămare gravă a integrității corporale sau a sănătății. Prin realizarea obiectivelor propuse, se urmăreşte aprofundarea înțelegerii infracțiunii de amenințare cu omor ori cu vătămarea gravă a integrității corporalе, din perspectiva statelor romanogermane, anglo-saxone și CSI, precum și identificarea erorilor frecvente care apar în practica juridică în legătură cu aplicarea articolului 155 din Codul penal al Republicii Moldova. În acest context, cercetarea urmărește să evidențieze lacunele și neconcordanțele din interpretarea și aplicarea normelor legale referitoare la amenințarea cu omor ori cu vătămare gravă a integrității corporale.
Versiunile criminalistice în cercetarea infracțiunilor comise de grupuri criminale organizate: particularități de înaintare și verificare
Articolul analizează versiunile criminalistice ca instrument metodic central în cercetarea infracțiunilor comise de grupuri criminale organizate, cu accentul plasat pe particularitățile de înaintare și verificare în contextul criminalității organizate din Republica Moldova. Sunt examinate noțiunea și funcțiile versiunilor criminalistice în raport cu specificul grupurilor criminale organizate, tipologia acestora (generale și particulare), situațiile tipice de urmărire penală și algoritmul de înaintare a versiunilor în funcție de situația investigativă inițială. Se demonstrează că verificarea paralelă a versiunilor, coroborată cu măsurile speciale de investigații prevăzute de art. 132¹–1328 și art. 134¹–1345 din Codul de procedură penală, precum și cu analiza probelor digitale, financiare și materiale, reprezintă condiția metodică necesară pentru depășirea obstacolelor probatorii specifice dosarelor privind grupurile criminale organizate. Studiul se fundamentează pe analiza jurisprudenței naționale, a practicii instituțiilor de aplicare a legii și a standardelor internaționale Europol/Oficiul Națiunilor Unite pentru Droguri și Criminalitate, propunând un algoritm metodic integrat de elaborare și verificare a versiunilor criminalistice, aplicabil în practica investigativă a organelor specializate din Republica Moldova.
Victima fabricării sau punerii în circulație a semnelor băneşti false sau a titlurilor de valoare false
Studiul examinează delimitarea dintre accepțiunea juridico‑penală a victimei infracțiunii și accepțiunea procesual-penală a acesteia, pornind de la definiția din legislația europeană, care include atât persoana afectată direct, cât și cele prejudiciate prin ricoșeu. În sens strict penal însă, victima este titularul valorii sociale protejate de norma de incriminare, iar persoanele care resimt doar efectele colaterale ale faptei nu pot fi considerate victime ale infracțiunii, chiar dacă suferința lor este reală. Confuzia dintre cele două accepțiuni apare și în jurisprudența constituțională, unde prejudiciul este tratat ca element definitoriu al victimei, deși doctrina subliniază constant că noțiunea juridico‑penală de victimă nu se suprapune cu cea procesual-penală. Această idee este confirmată de multiple opinii doctrinare, care accentuează că victima este persoana asupra căreia se resimte nemijlocit atingerea adusă valorii sociale protejate. Aplicând aceste repere asupra infracțiunilor de fabricare sau punere în circulaţie a semnelor băneşti false sau a titlurilor de valoare false, care sunt prevăzute la art. 236 din Codul penal al Republicii Moldova, se poate afirma că victimă certă / principală este emitentul semnelor bănești sau al valorilor mobiliare autentice. Persoana care obține sau deține semne bănești ori valori mobiliare false prin inducere în eroare, reprezintă o victimă eventuală / secundară, deoarece prejudiciul său derivă doar în cazul în care interacționează cu făptuitorul. Statul, societatea sau uniunile monetare de state nu pot avea calitatea de victimă a infracțiunilor prevăzute la art. 236 din Codul penal al Republicii Moldova. La relațiile sociale protejate împotriva infracțiunilor prevăzute de acest articol participă direct nu astfel de subiecte colective, ci persoane fizice sau juridice, privite ca reprezentanți ai societății, ca actori sociali concreți.
Traficul ilicit de armament în contextul războiului ruso-ucrainean. Implicațiile pentru Republica Moldova
Invazia la scară largă a Ucrainei de către Federația Rusă, declanșată la 24 februarie 2022, a reconfigurat fundamental paradigma de securitate în Europa de Est, generând un context geopolitic de o complexitate fără precedent. Dincolo de consecințele umanitare și economice directe, acest conflict militar de amploare a exacerbat riscurile asociate cu fenomenul de proliferare și trafic ilicit de armament, muniții și explozivi, în special al armelor de calibru mic și ușor (SALW). Articolul de față întreprinde o analiză comprehensivă a dinamicii acestui fenomen periculos, investigând modul în care un conflict armat de o asemenea magnitudine devine o sursă de alimentare a piețelor negre de armament. Cercetarea explorează mecanismele de deviere a armelor de pe câmpul de luptă, examinând riscurile inerente asociate cu fluxurile masive de asistență militară internațională către Ucraina, precum și cu capturarea sau sustragerea armamentului de către actori non-statali. Se subliniază că, deși la momentul actual dovezile privind un trafic masiv de arme la nivel european sunt încă limitate, rapoartele de specialitate, precum cele emise de Inițiativa Globală Împotriva Crimei Organizate Transnaționale (GI-TOC), avertizează asupra unui potențial risc latent, denumit sugestiv „Fum pe orizont”. În acest context, lucrarea se concentrează pe implicațiile directe și indirecte pentru securitatea națională a Republicii Moldova. Poziția sa geografică, la granița imediată cu Ucraina, o transformă într-un potențial coridor de tranzit pentru rețelele criminale organizate, care se adaptează rapid la noile oportunități ilicite create de război. O vulnerabilitate structurală de o gravitate deosebită o reprezintă situația din regiunea transnistreană, un teritoriu necontrolat de autoritățile constituționale și unde se află cel mai mare depozit de muniții din Europa de Est, la Cobasna. Se argumentează că instabilitatea și lipsa de transparență din această regiune sporește exponențial riscul ca cele peste 20.000 de tone de armament să devină o sursă majoră de trafic ilegal, alimentând grupări criminale și destabilizând întregul flanc Estic al Europei. Articolul analizează, de asemenea, măsurile proactive întreprinse de autoritățile moldovenești pentru a contracara aceste amenințări. Se evidențiază eforturile consolidate de supraveghere a frontierei, programele naționale de control al armelor de calibru mic și ușor, precum și campaniile de distrugere a armamentului confiscat. O importanță deosebită este acordată cooperării regionale și internaționale, lucrarea subliniind rolul crucial al parteneriatelor cu entități precum Misiunea Uniunii Europene de Asistență la Frontieră (EUBAM), Europol, Programul Națiunilor Unite pentru Dezvoltare (PNUD) și Centrul de informare pentru controlul armelor de calibru mic și ușoare din Europa de Sud-Est (SEESAC). În concluzie, lucrarea demonstrează necesitatea unei abordări strategice și integrate pentru a naviga prin provocările complexe generate de traficul de armament în contextul unui conflict militar de proporții, subliniind că securitatea Republicii Moldova este intrinsec legată de stabilitatea întregii regiu.
Caracteristicile expertizei medico-legale în investigarea infracțiunilor din neglijență comise în timpul acordării asistenței medicale în domeniul stomatologiei și medicinei estetice
The study examines the particularities of forensic expertise in investigating crimes of negligence associated with the provision of medical assistance in dentistry and aesthetic medicine. The relevance of the topic is determined by the increase in outpatient interventions and the expansion of aesthetic procedures, which increase the risk of litigation and the difficulty of distinguishing between acceptable medical risk, inevitable complications, and deficiencies in care. The aim of the research is to identify the specific tasks and vulnerabilities of forensic expertise in these areas, as well as to formulate guidelines for the correct establishment of causality with. The methodology includes an analysis of the national regulatory framework, the case law of the European Court of Human Rights, and the clinical literature on dental and aesthetic complications. The results highlight the central role of medical documentation, device traceability, and informed consent in substantiating the expert's conclusion.
infracțiuni din culpă în domeniul medical
Education as a precondition for access to legal aid in the penitentiary context
Access to state-guaranteed legal aid for prisoners remains a complex issue, particularly within the specific constraints of the penitentiary environment. Although this right is formally recognized, its practical exercise is often hindered by institutional isolation, restricted access to information and limited legal awareness. In this context, the education of prisoners acquires a meaning that goes beyond the traditional understanding of rehabilitation. The purpose of this study is to examine education as a practical precondition for prisoners’ access to legal aid and, consequently, to justice. The analysis draws on international standards, doctrinal writings and judicial practice, highlighting the gap between the formal recognition of the right to legal aid and its effective use in penitentiary institutions. The findings indicate that without a basic level of education and legal awareness, legal aid tends to remain formal and underutilized, failing to provide real protection of rights. From both a theoretical and practical perspective, the study supports the idea that education and legal awareness should be viewed as integral components of access to justice mechanisms for prisoners, contributing to a more effective and meaningful exercise of their rights.
Clasificarea expertizelor judiciare ca modalitate de aplicare a cunoștințelor speciale
Articolul științific respectiv este dedicat unei analize a expertizei judiciare privită ca procedeu probatoriu în cadrul procesului penal, precum și a clasificării acesteia ca modalitate de aplicare a cunoștințelor speciale. Întrucât organul de urmărire penală nu dispune întotdeauna de cunoștințele necesare pentru a stabili anumite fapte ori împrejurări, iar chiar și în situația în care le-ar avea aprecierile sale obiective privind circumstanțele cauzei penale nu pot constitui probe în procesul penal, legiuitorul a reglementat expertiza judiciară ca procedeu probatoriu. Expertiza judiciară, ca procedeu probatoriu în procesul penal, constă într-o activitate ştiinţificopractică ce presupune realizarea unor investigații sistematice, prin utilizarea cunoștințelor speciale și a metodelor tehnico-ştiinţifice, în scopul formulării unor concluzii motivate referitoare la diverse fapte, împrejurări sau obiecte relevante cauzei. Scopul direct al prezentului studiu științific îl constituie cercetarea propriu-zisă a expertizei judiciare sub aspectul interpretărilor legale și doctrinare, naturii acesteia, delimitarea expertizei judiciare de alte procedee probatorii, clasificarea expertizelor judiciare în funcție de domeniu, genul și specialitatea expertizei judiciare sau diverse criterii prevăzute de Nomenclatorul expertizelor judiciare, Codul de procedură penală, Legea cu privire la expertiza judiciară, descrierea fiecărei clasificări, realizarea delimitării dintre expertizele judiciare, evidențierea trăsăturilor definitorii ale expertizei judiciare efectuate în comisie sau ale expertizei judiciare complexe, ale expertizei repetate, precum și a expertizei obligatorii sau facultative. Scopul indirect al studiului constă în relevarea importanței clasificării expertizelor judiciare privite ca modalitate de aplicare a cunoștințelor speciale. Obiectivele prezentei lucrări științifice constau în: definirea conceptului de expertiză judiciară; enumerarea și descrierea criteriilor de clasificare a expertizelor judiciare; realizarea delimitării dintre expertizele judiciare; identificarea diferențelor esențiale între felurile expertizelor judiciare, precum și evidențierea rolului și importanței expertizei judiciare în realizarea scopului procesului penal etc. Rezultatul studiului realizat îl constituie cercetarea lucrărilor științifice a autorilor autohtoni și a celor străini din domeniu, a legislației în vigoare și practicii, care la rândul său, va permite pătrunderea în esența problemei abordate și va asigura înțelegerea mai clară a importanței expertizei judiciare și clasificării în cadrul procesului penal per ansamblu.
Instigarea la ură și propaganda războiului în procesul de educație patriotică a tinerilor în Federația Rusă
În articol se menționează că după destrămarea URSS, majoritatea țărilor ex-sovietice urmează calea spre democrație și integrare europeană, educând tânăra generație în spiritul valorilor democratice. Totodată, în Federația Rusă, educația militaro-patriotică în instituțiile de învățământ se desfășoară cu totul altfel. În această țară au apărut ideologi afiliați conducerii politice, care promovează ideea că poporul rus este unul deosebit și merită să domine alte popoare, sub pretextul că acestea pe timpuri au făcut parte din imperiul sovietic. Influențat de această ideologie, sistemul de învățământ din Rusia este orientat să valideze falsul istoric cu privire la războiul de agresiune împotriva Ucrainei, precum și a altor țări, să prezinte crimele de război drept acte de eroism săvârșite de militarii ruși. Camuflarea violenței prin mesaje patriotice reprezintă instrumente utilizate de Federația Rusă și adepții acestora din regiunile separatiste (inclusiv rmn), care își doresc reconstituirea URSS prin ură și agresiune. În final, autorii constată că unul din factorii care favorizează acest gen de infracțiuni este propaganda rusă care cheamă în mod deschis la reunificarea spațiului post-sovietic prin încălcarea normelor de drept internațional și declanșarea războaielor de agresiune. Reieșind din situația reală se accentuează necesitatea de a întreprinde măsuri de prevenire a unor asemenea manifestări infracționale
Aspecte fiscale ale transmisiunii patrimoniale prin moștenire în dreptul român
Tema abordată conturează aspecte care menționează modalitățile de transfer al bunurilor succesorale și, implicit, costurile implicate de această procedură. În cazul decesului unei persoane, masa succesorală, reprezentând totalitatea drepturilor și obligațiilor care poate fi evaluată în termeni monetari, poate fi transferată „unei sau mai multor persoane în viață” (Art. 953 din Codul Civil), în concret moștenitorilor care se află în situația de a accepta sau chiar de a refuza moștenirea. Operațiunea juridică de deschidere a succesiunii implică executarea unor acte notariale sau judiciare în scopul transferului dreptului de proprietate de la defunct la moștenitor, fapt care implică achitarea unor taxe notariale dar și taxe fiscale pe care fiecare stat în parte le impune prin legislația fiscală. În acest context, prezenta cercetare își propune să contureze conceptul de moștenire, formele de transmitere mortis causa și implicit, efectele transmiterii masei succesorale, respectiv cu obligațiile moștenitorilor, nu doar materiale, ci și fiscale. Obiectivele cercetării se concentrează pe înțelegerea regimului fiscal aplicabil în România în ceea ce privește procedura notarială de deschidere a unei moșteniri, a cotelor de impozitare, dar și a situațiilor în care masa succesorală nu este limitată de granițele statului, ceea ce duce la aplicarea unei impozitări cumulative excesive asupra valorii moștenirii, impozitare ce este determinată de reglementări naționale diferențiate în statele UE. Cercetarea a fost realizată printr-un studiu aprofundat al jurisprudenței privind procedura succesorală, care a arătat că reglementările fiscale privind succesiunile nu sunt uniforme în întreaga UE, creând disconfort financiar pentru moștenitori, motiv pentru care aceștia pot refuza moștenirea care implică existența unui patrimoniu care se află pe teritoriul mai multor state.
Expertiza judiciară și constatarea tehnico-științifică sau medico-legală – forme de valorificare a cunoștințelor speciale
Acest articol științific este dedicat analizei obiectului, rolului și importanței expertizei judiciare, precum și a constatării tehnico-științifice și medico-legale la aflarea adevărului în cadrul procesului penal. Raportul de expertiză judiciară și constatarea tehnico-științifică ori medicolegală, potrivit art. 93 din Codul de procedură penală al Republicii Moldova, reprezintă mijloace de probă care, între altele, prezintă anumite caracteristici comune. Din acest motiv, se impune determinarea elementelor comune și identificarea criteriilor care permit delimitarea și diferențierea acestor două categorii de mijloace probatorii. Astfel, tactica realizării constatărilor tehnico-științifice ori medico-legale, precum și a expertizelor judiciare, presupune un complex de activități desfășurate de ofițerul de urmărire penală și de instanța de judecată, care includ dispunerea expertizei și evaluarea rezultatelor acesteia. Un rol esențial în acest proces îl deține expertul judiciar sau specialistul, care aplică în mod direct cunoștințele de specialitate, efectuează cercetări într-un domeniu specific și consemnează concluziile obținute într-un raport de expertiză sau de constatare. Scopul direct al prezentului studiu îl constituie cercetarea modului de dispunere a constatărilor tehnico-științifice, medico-legale și a expertizei judiciare, precum și a organelor competente în dispunerea unor astfel de constatări și expertize, procedura de realizare a acestora, diferența între ele, rolul și importanța iminentă a lor la aflarea adevărului într-un proces penal. Scopul indirect al studiului este relevarea importanței constatării tehnico-științifice sau medicolegale, precum și a expertizei judiciare privite sub aspect de forme de valorificare a cunoștințelor speciale. Obiectivele lucrării constau în: definirea conceptului de constatare tehnico-științifică, medicolegală, expertiză judiciară; stabilirea atât a importanței, cât și a rolului constatării tehnicoștiințifice, medico-legale și expertizei judiciare în realizarea scopului urmării penale; descrierea procedurii de dispunere și realizare a constatărilor tehnico-științifice, medico-legale și a expertizei judiciare; identificarea diferențelor esențiale între constatarea tehnico-științifică, medico-legală și expertiza judiciară; evidențierea impactului unei constatări tehnico-științifice, medico-legale și expertizei judiciare asupra realizării scopului procesului penal per ansamblu. Rezultatul respectivului studiu îl constituie cercetarea lucrărilor științifice a autorilor din domeniul abordat, precum și a legislației în vigoare, care la rândul său, va contribui la înțelegerea importanței obiectului expertizei judiciare, a constatării tehnico-ştiinţifice sau medico-legale la realizarea scopului procesului penal.
Implementarea directivei (UE) 2019/713 în materia fraudelor și contrafacerii mijloacelor de plată fără numerar și implicațiile pentru legea penală a Republicii Moldova (Partea I)
Acest articol, aflat la prima sa parte, realizează o analiză riguroasă a gradului de compatibilitate dintre legea penală a Republicii Moldova și exigențele Directivei (UE) 2019/713 a Parlamentului European și a Consiliului din 17 aprilie 2019 privind combaterea fraudelor și a contrafacerii în legătură cu mijloacele de plată fără numerar și de înlocuire a Deciziei-cadru 2001/413/ JAI a Consiliului. Autorii examinează definițiile noțiunilor-cheie precum „instrument de plată fără numerar”, „mijloace digitale de schimb”, „dispozitiv, obiect sau înregistrare protejat(ă)”, „monedă virtuală” și „sistem informatic”, reliefând atât convergențele, cât și lacunele legislative existente. Studiul evidențiază faptul că, deși unele prevederi din Codul penal al Republicii Moldova reflectă fidel cerințele europene, persistă zone de ambiguitate sau incompatibilitate, în special în privința definirii unor termeni tehnici și a incriminării anumitor fapte. Sunt formulate propuneri de lege ferenda pentru armonizarea completă a cadrului normativ național cu standardele europene, subliniind necesitatea clarității și previzibilității normelor penale. Analiza se distinge printr-o abordare comparativă și sistemică, oferind o bază solidă pentru continuarea demersului de aliniere legislativă și consolidarea instrumentelor de prevenire și combatere a criminalității informatice și financiare în contextul integrării europene a Republicii Moldova. În plus, lucrarea subliniază importanța adaptării continue a legislației naționale la dinamica fenomenelor infracționale moderne, marcate de digitalizare și globalizare. Autorii argumentează că o transpunere fidelă a Directivei (UE) 2019/713 nu reprezintă o obligație formală, ci o necesitate strategică pentru asigurarea securității juridice și protecției eficiente a valorilor sociale fundamentale. Prin identificarea punctelor forte și a vulnerabilităților cadrului normativ actual, articolul trasează direcții clare pentru reforme legislative viitoare, pledând pentru o abordare integrată, coerentă și orientată spre prevenție. Această primă parte a studiului oferă premisele teoretice și practice pentru aprofundarea cercetării, fiind indispensabilă pentru specialiștii interesați de evoluția dreptului penal național în context european.
Instituţionalizarea copiilor aflați în conflict cu legea: probleme și perspective
Instituționalizarea copiilor din Republica Moldova este un fenomen care a avut o istorie îndelungată și a fost influențat de o serie de factori sociali, economici și politici. În ciuda progreselor în domeniul protecției copilului, instituțiile de stat pentru copii continuă să fie o realitate pentru mulți dintre cei care se confruntă cu abandonul sau cu separarea de familie. Instituționalizarea este un proces prin care copiii ce nu pot fi îngrijiți de părinții lor sunt plasați întro instituție de protecție, cum ar fi orfelinatele sau centrele de plasament. Începând cu anii 2000, Republica Moldova a implementat mai multe reforme pentru a reduce numărul de copii instituționalizați și a promova alternative mai favorabile dezvoltării lor. Autoritățile au încercat să îmbunătățească legislația în domeniul protecției copilului și să încurajeze plasamentele familiale, cum ar fi adopția, plasamentul în familia extinsă sau plasamentele de tip familial, fiind astfel implementate programe de formare a personalului din instituțiile de protecție pentru a îmbunătăți calitatea îngrijirii acordate copiilor. Unul dintre cele mai importante programe de reformă a fost promovarea îngrijirii alternative și susținerea familiilor aflate în dificultate. Prin dezvoltarea de servicii de sprijin pentru familii, precum consiliere parentală, suport financiar și programe educaționale, s-a încercat prevenirea separării copilului de familie. Totodată, s-au înființat centre de zi pentru copii care provin din medii vulnerabile, astfel încât aceștia să poată rămâne în familiile lor, beneficiind în același timp de educație și sprijin.
Posibilitatea de a iniţia acţiuni împotriva persoanelor juridice de drept public
Lucrarea abordează în profunzime problematica inițierii acțiunilor împotriva persoanelor juridice de drept public, tratată ca un pilon fundamental al statului de drept și al protecției jurisdicționale eficiente. În centrul analizei se află ideea că nicio entitate, indiferent de rangul sau statutul juridic, nu se află deasupra legii, acest principiu fiind consacrat de supremația legii, separația puterilor în stat și dreptul constituțional al cetățenilor la un recurs efectiv. Sunt analizate fundamentele constituționale și internaționale ale accesului la justiție, inclusiv jurisprudența relevantă, precum și reglementările din Codul administrativ care stabilesc competența instanțelor în privința controlului legalității actelor și faptelor autorităților publice. Persoanele juridice de drept public precum autorități ale administrației publice centrale și locale, instituții publice, regii autonome și alte entități cu prerogative de putere publică, administrează domeniul public și prestează servicii de interes general. Tocmai aceste atribuții pot crea dezechilibre în raporturile cu particularii, impunând necesitatea unor mecanisme procedurale clare și eficiente pentru restabilirea legalității. Lucrarea detaliază tipologia acțiunilor posibile împotriva acestor entități și identifică limitele practice, precum imunitățile, termenele restrictive și conflictele de jurisdicție dintre instanțele civile și cele de contencios administrativ.
Îndemnul, determinarea sau înlesnirea la prestarea serviciilor sexuale online: probleme de încadrare juridică și soluții de perspectivă
Încadrarea juridica a faptei reprezintă fundamentul procesului penal, întrucât de corectitudinea acesteia depind toate etapele ulterioare. Acțiunile de îndemn, determinare sau înlesnire la prestarea serviciilor sexuale prin intermediul tehnologiilor informaționale și al comunicațiilor electronice au generat, în practică, dificultăți semnificative de calificare. Până la introducerea art. 2201 în Codul penal al Republicii Moldova, aceste fapte erau încadrate neuniform, fiind adesea tratate ca forme ale proxenetismului, în conformitate cu 220 Cod penal, iar in alte cazuri ca producerea și difuzarea produselor pornografice, în temeiul art. 90 Cod contravențional. Astfel, în vederea armonizării legislației naționale s-a impus completarea Codului penal cu articolul 2201 în următorii termeni: „îndemnul, determinarea sau înlesnirea la prestarea serviciilor sexuale online”, care reunește trei variante-tip de infracțiuni şi două variante agravate de infracțiuni.
Dezvoltarea psihologică a studenților în formarea juridică: rolul procesului educațional în cadrul Academiei „Ștefan cel Mare” a MAI
Adaptarea psihologică și dezvoltarea personală a studenților în timpul formării academice sunt esențiale pentru pregătirea profesională în structurile de forță. Evaluarea periodică a aptitudinilor cognitive, trăsăturilor de personalitate și intereselor vocaționale permite monitorizarea progresului individual și analiza impactului procesului educațional. Formarea în cadrul Academiei „Ștefan cel Mare” a Ministerului Afacerilor Interne (MAI) presupune un parcurs complex, ce îmbină pregătirea teoretică cu cea practică, având ca obiectiv dezvoltarea unui profil profesional compatibil cu cerințele sistemului Afacerilor Interne. Dată fiind natura solicitantă a acestor profesii, este necesară evaluarea continuă a modului în care formarea influențează dimensiunile psihologice relevante pentru performanță. Pentru personalul MAI, este importantă dezvoltarea unor competențe cognitive solide, a unei personalități echilibrate și a unei motivații profesionale clare – aspecte ce pot fi cultivate printrun proces educațional bine structurat. Evaluările psihologice periodice oferă o imagine integrată asupra progresului studenților și eficienței intervențiilor educaționale. Studiul de față propune o analiză comparativă a profilului psihologic al studenților promoției 2025, pe baza rezultatelor obținute în primul an și la finalul ciclului de licență. Se urmărește evidențierea modificărilor survenite în aptitudinile cognitive, trăsăturile de personalitate și interesele vocaționale, cu scopul de a evalua impactul formării academice asupra dezvoltării personale și profesionale. Rezultatele pot fundamenta eventuale ajustări curriculare sau strategii de formare, contribuind la optimizarea procesului educațional și profesionalizării viitorilor specialiști din domeniul Afacerilor Interne.
Valorificarea pregătirii speciale diferențiate a studenților Academiei „Ștefan cel Mare” a Ministerului Afacerilor Interne
Lucrarea de față abordează problematica valorificării pregătirii fizice specifice diferențiate în rândul studenților Academiei „Ștefan cel Mare” a Ministerului Afacerilor Interne (MAI), prin integrarea și utilizarea sistematică a disciplinelor de luptă în cadrul procesului instructivdidactic. Într-un context în care cerințele profesiei de polițist devin tot mai complexe și diversificate, iar caracteristicile individuale ale studenților sunt din ce în ce mai eterogene, se impune regândirea strategiilor de instruire, dezvoltare și evaluare a capacităților psihomotrice în funcţie de specificul viitoarei profesii. Abordarea diferențiată a pregătirii motrice permite adaptarea metodelor și mijloacelor la nivelul de dezvoltare fizică, favorizând optimizarea performanței studenților Academiei MAI. În viziunea actuală, disciplinele de lupte și arte marțiale nu sunt doar forme complementare de pregătire, ci veritabile instrumente pedagogice și operaționale. Acestea contribuie semnificativ la dezvoltarea calităților motrice de bază (forță, viteză, rezistență, coordonare, mobilitate), precum și a competențelor psihomotrice indispensabile în domeniul culturii fizice și sportului (autocontrol, spirit de luptă, luarea deciziilor sub presiune, reziliență).
Manifestarea fenomenului de lobbysm în Statele Unite ale Americii și statele europene
În Statele Unite, lobbysmul presupune activitatea plătită în care grupuri speciale de interese angajează juriști profesioniști cu conexiuni bine stabilite, pentru a statua asupra unei legislații specifice în organele decizionale. Prin urmare, aici există vădit un ciclu interdependent privind lobbysmul și reglementările acestuia, care progresează și devin mai rigide odată cu depistarea lacunelor de care profită lobbiștii, precum și ratificarea amendamentelor în cazul unor abateri grave de la lege, ce au provocat litigii notorii. În același timp, Uniunea Europeană preferă să ofere o mai mare importanță dialogului social și transparenței decizionale a instituțiilor sale, pentru a le proteja de influențe cu potențial nefavorabil, care nu ar respecta o competiție deschisă, liberă și egală în materie de influență asupra proceselor legislative de materie decizională. Pe de altă parte, în cazul Rusiei și Republicii Moldova, fiind o activitate, probabil, latentă în sistemele de drept, aspectul lobbysmului rămâne a fi rudimentar, întrucât nu au fost elaborate nici legi de reglementare exhaustivă, nici coduri de conduită sau registre de transparență. Într-un final, responsabilitatea, transparența, receptivitatea și echitatea sunt patru principii fundamentale cu abilitate de a modela o reglementare justă a lobbysmului, bazată pe premisele că un proces de legiferare conceput în jurul acestor principii ar trebui să orienteze spre creșterea încrederii generale în procesul de luare a deciziilor de instituțiile democratice și îmbunătățirea calității deciziilor în ansamblu.
Extinderea protecției în cadrul raporturilor de muncă (experiența Italiei)
Obiectivul acestei lucrări științifice este de a oferi o analiză a politicilor actuale în domeniul muncii, descriind în mod specific distincția dintre politicile active și cele pasive, comparând legislația europeană și națională. De fapt, aceste politici vizează promovarea economiei, coeziunii sociale și teritoriale. Intenționăm să oferim o imagine de ansamblu asupra măsurilor care vizează stimularea politicilor în domeniul muncii și protejarea lucrătorilor la fiecare etapă a relației de muncă, având în vedere atât creșterea economică a țării, cât și politica socială. Un aspect important este explorarea modului în care Uniunea Europeană intenționează să promoveze progresul social și să îmbunătățească condițiile de viață și de muncă ale populației. Rezultatele științifice ale cercetării vor contribui la conturarea obiectivelor comune pentru politica de ocupare a forței de muncă, în scopul creării de noi locuri de muncă de înaltă calitate și reducerea șomajului. Astfel, analiza bunelor practici ale Italiei în domeniul politicii de ocupare a forței de muncă pune în evidență numeroase măsuri, programe și intervenții publice, ce vizează reglementarea pieței muncii, creșterea capacității de angajare, facilitarea plasării în muncă și acordarea de sprijin pentru venituri celor care se confruntă cu dificultăți.
Ecological security dimensions in the climate change era: strategies, frameworks and policy implications for Moldova and the EU neighbourhood
Într-o eră marcată de schimbări climatice fără precedent, securitatea ecologică a devenit o dimensiune esențială a siguranței umane, naționale și regionale. Lucrarea examinează interacțiunea complexă dintre degradarea mediului, variabilitatea climatică și vulnerabilitățile sociopolitice în Republica Moldova și în vecinătatea extinsă a Uniunii Europene, cu accentul pus pe gestionarea transfrontalieră a resurselor și reacțiile politice. Scopul: Prin integrarea planificării bazate pe scenarii a cadrelor de guvernanță adaptivă și a strategiilor de construire a păcii ecologice, studiul evidențiază modul în care stresul ecologic indus de schimbările climatice funcționează ca un „multiplicator de amenințări”, amplificând penuria de apă, perturbarea agriculturii, insecuritatea energetică și tensiunile socio-politice. Studiul de caz al bazinului râului Nistru ilustrează provocările urgente privind gestionarea resurselor de apă comune în condițiile unor traiectorii climatice incerte, evidențiind necesitatea unei guvernanțe multi-nivel, a monitorizării predictive și a implicării comunităților. Metodologie: Analizele comparative ale Republicii Moldova, țărilor Parteneriatului Estic și statelor membre UE relevă atât lacune în guvernanță, cât și oportunități pentru politici pro-active și coordonate. Lucrarea dată susține că securitatea ecologică eficientă necesită nu doar soluții tehnice, ci și un angajament moral și strategic față de bunăstarea umană, reziliența socială și cooperarea regională. Discuții si rezultate: În cele din urmă, se afirmă că eșecul integrării considerentelor ecologice în cadrele de securitate naționale și regionale riscă să provoace declanșarea unor crize în lanț, în timp ce strategiile anticipative, de colaborare și centrate pe oameni pot transforma vulnerabilitatea în reziliență, deschizând calea către pace și prosperitate durabilă în fața accelerării schimbărilor de mediu.
Procedura de liberare de răspundere penală cu atragere la răspundere contravenţională
Procedura de liberare de răspundere penală cu atragere la răspundere contravențională se află la interferența a două ramuri de drept, respectiv dreptul penal și dreptul contravențional, fiindu-i aplicate norme din ambele. Din dreptul penal sunt prevederile care stabilesc temeiurile și condițiile de liberare de răspundere penală, iar din dreptul contravențional categoriile de sancțiuni aplicate. De asemenea, procedura respectivă denotă în mod evident legătura ce există între aceste două ramuri de drept atunci când pentru comiterea unei infracțiuni persoana este atrasă la răspundere contravențională, prin esența faptei prejudiciabile. Or, legătura dintre infracțiune și contravenție este evidentă, diferența fiind dintre gradul de pericol social și consecințele ce survin când se comite ori una, ori alta. Decriminalizarea și oferirea anumitor persoane a posibilității de a evita pedeapsa penală reprezintă o garanție, în plus, că comportamentul deviant pe care l-au avut și care nu prezintă un grad de pericol social sporit a fost conștientizat și înțeles, iar corectarea persoanei este posibilă fără a fi supusă pedepsei penale. Sancțiunea contravențională este mai ușoară și nu are consecințe juridice atât de categorice asupra persoanei ca în cazul pedepsei penale (privațiunea de libertate, antecedentele penale, anularea anumitor drepturi, etc.). Chiar dacă nu este o decriminalizare legislativă cu caracter general, prin trecerea ilicitului din sfera penală în cea contravențională, aceasta este o procedură individuală, legată de personalitatea făptuitorului (personalizată) și fapta comisă care trebuie să întrunească anumite condiții. Despre rolul și impactul acestei proceduri asupra fenomenului infracțional în vederea diminuării acestuia se discută de mai mult timp, însă pentru a putea face o evaluare obiectivă și echidistantă trebuie să înțelegem însăși esența acestui mecanism, dar și carențele care sunt întâlnite la aplicarea procedurii date.
Ce înseamnă soluționarea cauzei contravenționale?
Eficacitatea activității de contracarare a contravenționalității și respectarea legii în procesul contravențional depind în mare măsură de utilizarea de către legiuitorul moldav a unei terminologii corecte și uniforme, dar și de gradul de elaborare științifică a conceptelor și termenilor cuprinși în normele legislației contravenționale. Problema îmbunătățirii legislației privind terminologia corectă și uniformă este una veche, însă nici doctrina contravențională și nici legislatorul nu îi atrage atenția cuvenită. Subiectul terminologiei contravenționale este studiat sub nivelul oricărei așteptări. Prin urmare, în cadrul prezentei lucrări, interesul de bază îl reprezintă Codul contravențional al Republicii Moldova ca obiect de cercetare, pentru că, în ciuda numeroaselor sale avantaje față de legislația contravențională existentă anterior și în pofida numeroaselor modificări efectuate pe parcursul anilor, el poate fi perfecționat, inclusiv și terminologic, astfel înlăturând toate ambiguitățile de acest gen. Lipsa investigațiilor și studiilor în materia limbajelor specializate, inclusiv celor juridice, precum și lipsa consensului în diverse aspecte ale acestui domeniu de cercetare, gradul insuficient de studiere a terminologiei contravenționale, necesitatea descrierii unor termeni din materia contravențională și a unei inventarieri a terminologiei contravenționale la etapa actuală reflectă importanța temei pe care am ales-o pentru investigare în această lucrare. Cea mai mare dificultate în terminologia contravențională o constituie sintagma „soluționarea cauzei contravenționale” care în esența și dimensiunea ei procesuală semnifică diverse sensuri, ceea ce încalcă toate regulile de tehnică legislativă și creează o mare dificultate pentru aplicarea normelor contravenționale. Folosirea unui termen pentru a denumi mai multe relații, și viceversa, folosirea mai multor termeni pentru a defini una și aceeași relație, poate crea uneori confuzii chiar și pentru un specialist, mai cu seamă pentru un specialist începător al domeniului juridic. Or, termenii din domeniul contravențional, ca și cei ce constituie alte domenii juridice, trebuie să aibă un caracter monosemantic și univoc; nicidecum nu se poate accepta ca același termen dintr-un anumit act juridic de reglementare să fie utilizat cu ambiguitate.
etapele (fazele) procesului contravențional
Partajul bunurilor proprietate comună devălmașă a foștilor soți – între posibilitate lăsată la discreția codevălmașilor și obligativitate
Legea şi Viaţa Numărul 3(383) / 2025 / ISSN 2587-4365 /ISSNe 2587-4373 Partajul bunurilor proprietate comună devălmașă a foștilor soți – între posibilitate lăsată la discreția codevălmașilor și obligativitate Division of common property of former spouses – between possibility left at the discretion of the co-spouses and obligation DOI:https://doi.org/10.5281/zenodo.18242607 CZU: 94(478) Pag. 107-116 Ardelean Grigore1 , Crudu Antonela2 1 Academia „Ştefan cel Mare“ a MAI al Republicii Moldova 2 Universitatea de Studii Politice şi Economice Europene „Constantin Stere” Disponibil în IBN: 31 ianuarie 2026 Indexat de: maria.budeanu Descarcă PDFEditare Rezumat Partajul proprietății comune reprezintă un aspect al divorțului în plan patrimonial care, în cazul omisiunii termenului de prescripție stabilit de legiuitor, riscă să impună foștilor soți gestiunea bunurilor comune pe toată durata existenței lor. În aceste condiții, este important ca subiecții interesați să fie conștienți de acest termen și să ceară consiliere juridică corespunzătoare, pentru a nu pierde oportunitatea de a-și revendica dreptul la partajare. Or, practica arată că de multe ori părțile, după desfacerea căsătoriei, evită să recurgă la partajarea averii din diverse motive personale și financiare, pe când legiuitorul, prin stabilirea unui termen de prescripție silește părțile interesate la o abordare activă în vederea gestionării partajului, fără a aștepta expirarea termenului și complicațiile ulterioare. Astfel, scopul prezentei lucrări se concentrează asupra identificării unor soluții alternative la cazurile de omisiune a termenului de prescripție cerut pentru partajarea averii comune după divorț, pentru a evita impunitatea de a folosi în comun bunurile care nu au fost împărțite în termenul de 3 ani de la pronunțarea divorțului. De cealaltă parte, ar fi inechitabilă obligarea prin lege a părților să recurgă la partajare în ilimitele unui anumit termen, dar și să impună foștii soți să folosească bunurile în comun nepartajate după divorț. În asemenea condiții, ne vedem datori să intervenim prin cercetare în vederea identificării unor soluții optime ce ar favoriza ambii subiecți care, de altfel, trebuiau să acționeze într-un termen rezonabil pentru a-și decide soarta bunurilor după divorț.
Falsuri în actele autorităților sovietice: cazul I.K. Zaharov și implicațiile asupra memoriei colective
Articolul examinează cazul locotenentului major Ivan Konstantinovici Zaharov, erou al Uniunii Sovietice, prezentat de propaganda sovietică drept militar căzut în lupte împotriva naționaliștilor ucraineni în 1947. Analiza surselor de arhivă, a presei timpului și a materialelor comemorative demonstrează existența unor falsuri biografice și manipulări menite să consolideze mitologia eroică a regimului totalitar comunist. Studiul scoate în evidență modul în care autoritățile sovietice au utilizat minciuna, tăinuind crimele și mistificând trecutul pentru a modela memoria colectivă și a servi obiectivele politice. Concluzia cercetării subliniază necesitatea confruntării cu trecutul și deconspirarea falsurilor istorice, în vederea consolidării valorilor democratice autentice în Republica Moldova.
The principle of the presumption of innocence in the system of fundamental principles of law and in international regulations
The article comprehensively analyzes the principle of the presumption of innocence, approached both as a fundamental subjective right and as an indispensable procedural guarantee of a fair criminal trial. The study highlights the historical and theoretical foundations of this principle, as well as its consecration in the relevant international documents – in particular the European Convention on human rights and Directive (EU) 2016/343 – and in the national legislation of the Republic of Moldova. In this context, the normative and jurisprudential substance of the presumption of innocence is examined, with an emphasis on its implications for the burden of proof, the application of the in dubio pro reo standard, respect for the right to silence and the privilege against self-incrimination. At the same time, the research analyzes the incidence of the principle in the phases of the criminal process, as well as the impact of the public discourse of the authorities on the image of innocence of the accused person.
Unele particularități ale cercetării la fața locului în investigarea infracțiunii de omor și a formelor sale
Prezenta lucrare analizează unele particularități ale cercetării la fața locului în investigarea infracțiunii de omor și a formelor sale, subliniind importanța acestei acțiuni procesuale în fundamentarea ansamblului probator. Obiectivul urmărit este de a evidenția rolul cercetării la fața locului ca mijloc esențial de descoperire, fixare și valorificare a urmelor infracțiunii, în scopul descoperirii adevărului judiciar. Autorii abordează structura operațională a cercetării – etapa pregătitoare, etapa de lucru (cele două faze: statică și dinamică), procedeele tactice (circular, liniar, pe sectoare) și documentarea acțiunii prin proces-verbal, plan-schiță, fotografii și înregistrări video. Lucrarea explorează aplicabilitatea procedeului probator în funcție de modalitatea de comitere a infracțiunii: omor cu arme albe, arme de foc, prin asfixie, înec, otrăvire, dezmembrare, electrocutare, incendiere, accidente rutiere sau căderi de la înălțime. În fiecare dintre aceste situații, cercetarea la fața locului presupune o adaptare tactică și tehnică în funcție de urmele descoperite, natura cadavrului și circumstanțele cauzei. Studiul oferă soluții practice pentru creșterea eficienței activităților de urmărire penală și prevenirea erorilor judiciare, evidențiind necesitatea colaborării între ofițerul de urmărire penală, specialistul criminalist și medicul legist. Concluziile subliniază caracterul irepetabil, urgent și indispensabil al cercetării la fața locului în cadrul investigării infracțiunilor de omor, fiind una dintre cele mai eficiente procedee pentru atingerea scopului procesului penal – aflarea adevărului.
Internarea în instituţia psihiatrică în temeiul art. 490 Cod de procedură penală
Internarea în instituția psihiatrică constituie o măsură de securitate reglementată de art. 490 Cod de procedură penală, aplicabilitatea practică a căreia denotă mai multe deficiențe insurmontabile. Vulnerabilitatea cadrului normativ sub aspectul instituției de drept nominalizate a fost sesizată atât de unii autori în particular, cât și de organizații non-guvernamentale alături de instituții ale statului în atribuțiile cărora stă nemijlocita executare a încheierilor judecătorești de internare în instituția psihiatrică a persoanelor care suferă de tulburări psihice. Omisiunea soluționării lacunelor legislative este capabilă să afecteze drepturile și libertățile fundamentale ale omului și, în perspectivă, să conducă la condamnarea Republicii Moldova la CtEDO. Atât timp cât practica aplicării art. 490 Cod de procedură penală este foarte diferențiată, riscul suportării consecințelor potențial negative vizează atât angajații organelor statului (Poliția, Procuratura, Instanțele de judecată, Instituțiile Medico-Sanitar Publice etc.), cât și acuzatul, membrii familiei lui, precum și societatea per ansamblu. În rezultatul studiului se intervine cu mai multe recomandări și propuneri a căror implementare este stringentă atât interpretării, cât și aplicării corecte a măsurii de securitate analizate.
Începuturile principiului legalității penale – dreptul antic
Articolul constă într-o analiză istorică amplă a apariției și evoluției principiului legalității penale, prin raportare la contextul juridic, politic și filosofic al antichității. Cercetarea urmărește identificarea trăsăturilor originare ale legalității penale marcate de instituționalizarea normelor penale scrise, care implicit a dus la recunoașterea faptului că doar norma preexistentă poate legitima aplicarea unei sancțiuni penale. Prin caracterul său interdisciplinar și prin echilibrul dintre analiza istorică și reflecția filosofică, studiul a consolidat dimensiunea axiologică a legalității, reafirmând valoarea universală a legii ca expresie a ordinii, libertății și justiției. Prin analiza izvoarelor antice și a doctrinei contemporane, studiul a pus în evidență faptul că principiul legalității penale nu reprezintă o creație exclusivă a modernității, fiind o constantă a gândirii juridice. Finalitatea cercetării rezidă în demonstrarea faptului că, încă din epocile cele mai vechi, legalitatea a fost concepută ca un instrument al rațiunii și al echilibrului social. Lucrarea contribuie astfel la înțelegerea universală a originii și a funcției principiului legalității penale, oferind o perspectivă istorică amplă asupra modului în care raționalitatea juridică s-a constituit ca fundament al civilizației. Studiul a fost elaborat în contextul învățării avansate a elementelor de drept penal la disciplina Metode şi instrumente de cercetare științifică a dreptului penal, predată în cadrul Școlii doctorale „Științe penale și drept public” a Academiei „Ștefan cel Mare”. În același timp, articolul este un rezultat al programului individual de cercetare la Proiectul doctoral cu titlul Principiul legalității în dreptul penal.
Împrejurările comiterii infracțiunilor de corupție de către funcționarii publici cu statut special
Lucrarea analizează împrejurările comiterii infracțiunilor de corupție săvârșite de funcționari publici cu statut special, evidențiind rolul determinant al variabilelor spațiale, temporale și relaționale în configurarea mecanismului infracțional. Studiul demonstrează că locul, timpul, modul de interacțiune și structura relațională nu constituie simple detalii contextuale, ci expresii ale raționalității tactice a făptuitorului, orientate spre controlul mediului, reducerea vizibilității și limitarea riscurilor probatorii. Pe baza analizelor efectuate asupra practicii judiciare, se conturează tendințe constante: preferința pentru spații controlabile – biroul și automobilul însumând circa 67% din cazuri –, predominanța orelor de serviciu ca interval de manifestare (aproximativ 61%) și prevalența relațiilor ocazionale (59%), dublate de comiterea individuală a infracțiunii în majoritatea situațiilor. Aceste regularități oferă organelor de urmărire penală un cadru predictiv privind identificarea și coroborarea urmelor materiale, digitale, documentare și comunicaționale. Articolul propune o abordare integrată, în care analiza împrejurărilor devine un instrument metodologic de optimizare a planificării tactice și de creștere a eficienței probării faptelor de corupție instituțională, contribuind astfel la consolidarea metodologiei criminalistice moderne în domeniul combaterii corupției.